Det förvånar er säkert att höra av mig efter så lång tid.
Jag har tänkt på er sen jag hörde att lord Darlington dött.
Vi läste att arvingarna lämnat ut Darlington Hall till försäljning.
Och eftersom ingen ville köpa ett så stort hus -
- tänkte den nye earlen riva det och sälja stenen för 5 000 pund.
Jag blev rasande när jag läste: "Förrädartillhåll rivs ner."
180 guineas? 180? Inga fler bud?
Mina damer och herrar, en av auktionens höjdpunkter, nr 414.
Ett vackert elisabetanskt porträtt. Jag börjar på 2 000 guineas.
2 000 guineas, tack. 2 200... 400...
2 600... 800... 3 000... 3 200... 3 400... 3 600...
...3 800... 4 000 guineas... 4 500... 5 000...
...och 500... 6 000... och 500...
...7 000... och 500...
...8 000... och 500...
...9 000... och 500... 10 000 guineas är bjudet.
Och 500... 11 000... och 500.
Till er för 11 500 guineas, sir.
Såld för 11 500 guineas.
Det gladde mig att en amerikansk miljonär räddade Darlington Hall -
- så att ni slapp lämna ert gamla hem.
Var det samme Lewis som deltog i hans nåds konferens 1936?
Jag tänker ofta på min tid som husfru på Darlington Hall.
Jag har träffat butlers lättare att tillfredsställa än vår mr Stevens -
- men åren med er var några av de lyckligaste i mitt liv.
Ni måste ha helt ny personal nu. Många av de gamla är nog borta.
Det finns säkert inte samma behov av tjänstefolk som förr.
Jag har tråkiga nyheter. Under de sju år som gått sen mitt förra brev -
- har jag än en gång lämnat min man och vårt äktenskap är över.
Jag bor på en bekants pensionat i Clevedon.
Jag vet inget om min framtid.
Sen min dotter gifte sig förra året har mitt liv känts tomt.
Åren går och jag har inget att göra. Jag skulle vilja uträtta något igen.
- Bränt igen? - Jag ber om ursäkt.
Förr lagade kokerskan bara mat och kökspigan rostade bröd.
- Hon kan få en elektrisk brödrost. - Vi behöver en ny personalplan.
- Jag visste inte att vi hade någon. - Den stämmer tyvärr inte, sir.
För ett tag sen var ni vänlig nog att föreslå -
- att jag skulle ta semester, resa ut på landet.
Javisst, ta lite semester. Se er om i världen.
När tog ni er en titt på världen senast, Stevens?
Förr kom världen hit, om jag får säga så, sir.
Det får ni.
Ta ledigt när jag åker till London nästa vecka. Ta bilen.
Ta Daimlern. Ni och den där bilen är som gjorda för varandra, Stevens.
Det är mycket vänligt av er, sir.
Jag tänkte resa till sydvästra England. Där lär vara vackert -
- och jag kanske kan lösa våra personalproblem på samma gång.
En f.d. husfru som bor i Clevedon funderar på att återgå i tjänst.
En dambekant? Kanske en gammal flamma?
Nej då, sir... men en mycket duglig husfru.
- En mycket duglig husfru. - Jag skojade bara, Stevens.
Vet ni vad jag tycker bäst om i era tidningar? Dödsrunorna.
Varenda jäkel får ett eftermäle. Den konsten kan vi inte i USA.
- Tack, Stevens. - Mr Lewis.
Kära mrs Benn. Jag anländer till Clevedon den 3 oktober, ca kl 16.
Vore tacksam för en rad från er till postkontoret i Collingbourne -
- där jag planerar att göra ett uppehåll.
Jag har alltid sagt att ni har ett enastående minne.
Vår nye arbetsgivare är kongressledamot Lewis -
- som dragit sig tillbaka från politiken.
Han har redan flyttat in och väntar sin familj inom kort.
Tyvärr är vi mycket under- bemannade för ett så stort hushåll.
Tillåt mig än en gång att få berömma er.
Sen ni lämnade oss för att gifta er, har ingen nått upp till er standard.
Jag minns er ankomst till Darlington Hall.
Ni kom oväntat, rent av impulsivt, mitt under rävjakten.
Jag minns den dagen av ännu ett skäl.
Det var sista gången hans nåd väl- komnade sina grannar med glädje.
Det var dock många år sen hans nåd deltagit.
Han uppskattade inte den jakten.
- God morgon, Ayres. - God morgon, mylord.
Jag är rädd att jag inte var särskilt välkomnande.
Ni visade de bästa referenser jag sett, vilka visade sig stämma -
- även om jag hade mina tvivel på grund av er ungdom.
Inga manliga besökare är tillåtna.
Vi har haft sådana problem förut bland personalen.
Den förra husfrun rymde med andrebutlern.
Om två anställda vill gifta sig, kan man inget säga -
- men det som irriterar mig är folk som bara jagar korta romanser.
Det gäller särskilt husfruar. Ta inte illa upp.
Jag har sett hur rörigt det blir, om personalen börjar gifta sig.
- Kan jag få tala med er, sir? - Naturligtvis.
Det gäller andrebutlern och husfrun som rymde förra månaden.
- Tråkig historia... Hur går det? - Jag har funnit två ersättare.
Miss Kenton, en ung dam med fina referenser och ett trevligt sätt -
- samt en äldre herre med lång erfarenhet som gärna tar jobbet.
- Han heter Stevens. - Stevens? Det heter ju ni.
- Det är min far. - Verkligen? Det låter utmärkt.
- Jag vill träffa honom nån gång. - Han är utanför.
Hur står det till, mr Stevens? Er son är mycket duktig.
Vi skulle inte klara oss utan honom. Ni måste vara stolt över honom.
- Mycket, mylord. - Med all rätt.
- Roligt att ha er här. - Tack, mylord.
Hur många blir vi till middagen? 14? 16?
12, sir.
- Den här verkar felplacerad... - Matsalen. Mycket uppmärksamt.
Jag tänkte att de här skulle lysa upp rummet lite.
- Ursäkta...? - Jag tänkte att de skulle lysa upp.
Det var vänligt av er.
Om ni vill, kan jag ta in fler blommor.
Det här är mitt privata arbetsrum, här vill jag inte bli distraherad.
- Tycker ni att blommor distraherar? - Jag föredrar att inte ändra något.
När ni ändå är här, var det en liten sak jag ville tala om.
När jag gick förbi köket, hörde jag er ropa på någon som hette William.
Får jag fråga vem det var ni tilltalade?
Det måste ha varit er far. Det finns väl ingen annan William här?
Får jag be er att i fortsättningen kalla honom mr Stevens -
- eller mr Stevens senior då ni talar om honom, för att inte förväxla oss -
- så skulle jag vara mycket tacksam, miss Kenton.
Jag förstår inte riktigt vad ni menar.
Jag är husfru här och er far är andrebutler.
Jag är van att tilltala underordnade med förnamn.
Om ni tänker efter, så inser ni säkert hur opassande det är -
- att någon som ni tilltalar någon som min far vid förnamn.
Jag förstår att det måste varit svårt för er far att kallas William -
- av "någon som jag"...
Min far är en person som ni kan lära er mycket av.
Skulle ni vilja berätta vilka fantastiska saker han kan lära mig?
Jag har märkt att ni ofta är osäker på sakers placering och användning.
Jag är säker på att mr Stevens är mycket duktig -
- men jag försäkrar er att det är jag också.
- Naturligtvis. - Tack. Ursäkta mig.
Mina komplimanger till kokerskan. Underbart krispigt skinn...
Ni sa säkert något roligt. Kan ni upprepa det för oss som inte hörde?
Jag sa bara att brysselkålen var perfekt kokt.
"Kokad", inte "kokt". Inte sant, mr George?
Ursäkta rättelsen, men du ser det säkert som hjälp i din utbildning.
Jag är övertygad om att du är ambitiös och vill avancera i yrket.
Jag vill bli butler, kallas "mister" och ha ett eget arbetsrum.
Jag undrar om du inser vad som krävs för det.
- Det krävs värdighet. - Tack, mr Stevens. Just det.
Värdighet... Som vår tidskrift "The Gentleman's Gentleman" säger:
"En duktig butler måste ha en värdighet..."
"...som anstår hans ställning."
Det var en gång en engelsk butler i Indien.
En dag när han gick in i matsalen såg han nåt under bordet - en tiger.
Utan att ändra en min gick han raka vägen in i salongen.
"Ursäkta, mylord." Han viskade för att inte skrämma damerna.
"Ursäkta, det ligger en tiger i matsalen."
"Mylord kanske tillåter att vi använder studsaren?"
De fortsatte dricka te och plötsligt hördes tre skott.
De funderade inte så mycket på det. I Indien är man van vid det mesta.
När butlern kom tillbaka för att fylla på teet, sa han helt lugnt:
"Middagen serveras som vanligt, mylord."
"Det kommer inte att finnas några synbara spår av incidenten."
- En underbar historia, mr Stevens. - Tack, mr Stevens.
Det är det vi alla ska sträva efter - värdighet.
Det är till er, mr Stevens. - Mr Stevens senior, mr Stevens.
Tack, miss Kenton.
Mary, ta ut mr Stevens seniors tallrik i köket, så maten hålls varm.
- Tack, miss Kenton. - Ingen orsak, mr Stevens.
Om ni letar efter er sopskyffel, så är den på trappavsatsen.
- Ni lämnade den i trappan. - Jag har inte använt den.
Då måste det ha varit någon annan. Fel av mig, som vanligt...
God morgon, sir.
Jag har bjudit in Dupont D'Ivry som fransk delegat.
- Han kommer aldrig. - Han har precis tackat ja.
Han är fanatiskt antitysk. Jag minns ett tal han höll i Geneve 1933.
Det fick mig att skämmas över att vara allierad med fransmännen.
Avsikten med konferensen är att diskutera saken informellt -
- långt borta ifrån internationella konferenser -
- här i en trevlig och avspänd... hemmiljö.
Vi kanske kan få fransmännen att se det på vårt sätt.
- Och tyskarnas. - Förlåt att jag avbryter.
Hur ska vi kunna liera oss med nazisterna?
De bryter alla avtal, hotar Europa och styr sitt land diktatoriskt.
När jag var i Berlin såg jag ett lyckligt tyskt folk -
- som hade arbete, mat och var stolta över sitt land.
Judarna, då?
Har hans nåd bett någon byta ut kinesen utanför kabinettet?
- Kinesen? - Ja, den som stod i kabinettet.
- Den står utanför nu. Se själv. - Jag är upptagen.
- Bara ta en titt. Det går fort. - Jag ska göra det i sinom tid.
Tror ni att jag ser i syne bara för att jag är så oerfaren...?
- Jag är upptagen här inne. - Då väntar jag... utanför.
- Är det inte fel kines? - Jag är upptagen.
- Har ni inget bättre att göra? - Titta på den och svara ärligt!
Sänk rösten. Vad ska de andra tro om vi står här och skriker?
Var snäll och vänd er om och titta på kinesen.
- Ett litet misstag bara. - Er far har för stort ansvar.
- Jag är orolig för honom. - Släpp fram mig.
Det var er far som glömde sopskyffeln och förväxlade statyn.
Ni måste inse det, innan han begår ett allvarligt misstag.
Jag ger er ett uppriktigt råd.
Er far borde befrias från en del sysslor för sitt eget bästa.
Hur han än var förr, så har han inte samma ork längre.
Tack för ert råd. Nu kanske jag kan få fortsätta arbeta?
Det var inte min avsikt att hindra er från det.
Det är viktigt att vi är överens om riktlinjerna innan...
- Vad hette fransmannen? - Dupont D'Ivry.
En amerikansk delegat, kongress- ledamot Lewis, anländer samma dag.
- Vem är han? - En rätt okänd förmåga.
En ung ledamot som sitter med i nån mäktig utrikespolitisk kommitté.
- Arvinge till en förmögenhet. - Köttindustrin?
Eller torra varor? Vad är torra varor?
- Nåt amerikaner tjänar massor på. - Lewis är i kosmetikabranschen.
Det är gamle mr Stevens! Hämta en kudde fort! En filt!
Silvret... silvret...
Ursäkta, mylord... Ursäkta...
- Vad hände? - Han snubblade med brickan.
Jag beklagar, det har aldrig hänt förr. Får jag ringa efter doktorn?
- Jag är ledsen... - Det är ingen fara.
- Mår er far bättre? - Han är helt återställd, tack.
Ingen av oss vill väl att det ska hända igen, att er far kollapsar?
Och det skulle kunna hända var som helst, när som helst...
De utländska delegaterna anländer inom två veckor.
Vi är väl förberedda.
Det som händer här i huset kan påverka vilken kurs Europa väljer.
Det betyder mycket, även för mig rent personligen.
Jag hade en tysk vän, Karl-Heinz Bremann.
Vi slogs på motsatta sidor i kriget.
Vi beslöt att när eländet var över sitta ner och ta ett glas ihop.
Freden i Versailles gjorde mig till en lögnare, Stevens.
Fredsvillkoren var så hårda att de krossade Tyskland.
Man gör inte så mot en fiende. När han är besegrad ska det vara över.
Bremann ruinerades av inflationen.
Han fick inte tag på något arbete efter kriget. Han begick självmord.
Han sköt sig i en järnvägsvagn mellan Hamburg och Berlin.
Sen dess ser jag det som min uppgift att ge Tyskland en rättvis chans.
Så konferensen är viktig och vi kan inte riskera några missöden.
Er far ska inte lämna oss, jag ber er bara se över hans sysslor.
- Jag förstår fullständigt, mylord. - Bra.
- Då överlämnar jag saken till er. - Tack, sir.
Hugh! Jag har lite ont om folk i matsalen i kväll.
Jag kan behöva dig i serverings- rummet. Snygga till dig.
- God morgon. - God morgon.
Jag borde ha förstått att far redan var uppe.
- Sen två timmar. - Då blev det inte mycket sömn.
Jag får all den sömn jag behöver.
- Jag ville prata om en sak. - Prata då. Jag har annat att göra.
- Jag ska gå rakt på sak. - Gör det. Vissa av oss måste jobba.
Det ska hållas en mycket viktig konferens här nästa vecka.
Högt uppsatta personer kommer att gästa huset.
Vi måste alla göra vårt bästa.
Efter fars olycka har det sagts att far inte bör servera vid bordet.
Jag har...
Jag har serverat middagar varenda dag i 54 år.
Det är också sagt att far inte längre ska bära tunga brickor.
- Här är en ny lista på fars sysslor. - Jag snavade på stenläggningen!
Den är ojämn. Rätta till den innan någon annan också faller.
- Läser far den nya listan? - Jämna till stenläggningen.
Du vill väl inte att de höga herrarna ska snava och bryta nacken?
Nej.
- Mr Stevens! - Vad är det?
Det är vad vi kan kalla ett rörligt uppdrag.
Far får använda sitt eget omdöme, inom vissa ramar, så klart.
Här är mopparna.
- Är det mina moppar? - Ja, och borstar.
- Jag har mina moppar... - Ja.
Vad ska jag göra med dem?
Det vet far säkert själv - leta efter damm och smuts.
Och om jag hittar damm eller smuts, så går jag över med moppen?
Det stämmer. Jag föreslår att far börjar med mässingen på dörrarna.
Dörren där borta, den öppna dörren och sen den här dörren...
Här är putsmedel och trasa.
Det kan skapas historia här i huset under de närmsta dagarna.
Var stolta över den roll ni spelar vid detta minnesvärda tillfälle.
Tänk er själva i täten av en bataljon -
- även om ni bara fyller varmvattenskrus.
Varje man har sin egen uppgift, eller kvinna, om så är fallet.
Putsad mässing, glänsande silver, polerad mahogny...
Det är så vi ska välkomna de utländska gästerna.
Visa dem att de är i England, där ordning och reda fortfarande råder.
Tack, Brian.
- Mylord, mr Lewis har kommit. - Han skulle komma först i morgon.
- Var är han nu? - Mr Lewis är på övervåningen.
Min gudson, Cardinal, ska snart förlova sig och gifta sig.
- Jag ber att få gratulera. - Tack, Stevens.
Jag känner ansvar för honom. Hans far var min bäste vän, som ni vet.
Nu, när han är borta, känner jag mig lite som en far för pojken.
Han får vara min sekreterare under konferensen.
Hittills har han hjälpt mig förbereda.
Jag inser att detta är en ganska ovanlig begäran.
Jag hjälper gärna till med allt.
Jag är ledsen att jag tar upp det, men jag kan inte se någon lösning.
Jag antar att ni är bekant med livets fakta, Stevens?
Blommor och bin. Visst känner ni till det?
- Jag förstår nog inte riktigt, sir. - Jag ska tala klarspråk.
Jag har fullt upp med konferensen. Ja, det har ju ni också -
- men någon måste berätta för honom. Det vore lättare för er.
Jag tycker det är lite svårt. Jag kanske inte hinner före bröllopet.
Det här ligger givetvis långt utanför era skyldigheter.
- Jag ska göra mitt bästa. - Jag är tacksam att ni vill försöka.
Säg bara som det är, så är det klart sen.
- Gode Gud! Stevens... - Jag ber om ursäkt, sir.
Jag har något viktigt att säga. Om ni tillåter, går jag rakt på sak.
Ni kanske såg ankorna och gässen vid dammen i morse, sir?
Ankor och gäss? Jag tror inte det, Stevens.
Kanske fåglarna och blommorna och alla buskarna?
- Och bina? - Jag har inte sett några bin.
Det är kanske inte den bästa tiden på året att se dem, sir.
Vad jag vill säga är att när våren kommer -
- kommer vi att se en fantastisk förvandling i naturen.
Jag är övertygad om att naturen inte är som vackrast nu.
Jag har inte tittat på naturen. Jag har så mycket annat att tänka på.
Dupont D'Ivry har anlänt och är på ett uruselt humör.
- Har han anlänt? - Ja, på mycket dåligt humör.
Ursäkta, då är det bäst att jag går och tar hand om honom.
Tack för pratstunden.
Jag hade något litet mer att säga i ämnet -
- som man brukar kalla "naturens underverk", men det får vänta.
Det ser jag fram emot, men jag är mer en fiskfantast.
Jag vet allt om fiskar, både söt- och saltvattens.
Alla djur passar in i vårt lilla samtal.
Ursäkta mig, jag visste inte att M. Dupont D'Ivry hade anlänt.
- Kan jag hjälpa till, sir? - Å, butlern.
Jag har ont i fötterna. Jag behöver varmvatten med salt i.
Det ska jag ordna.
Varmvatten och salt snarast.
- God dag. Jag talar engelska. - Lewis, den amerikanska delegaten.
- Kan vi tala i enrum snarast? - Naturligtvis.
Men just nu har jag skavsår efter en hemsk rundvandring i London.
Jag hade redan sett Towern.
Jag har redan hunnit märka att saker och ting inte utvecklas som ni vill.
Tyskland rustar upp, det måste vi acceptera.
Det ligger i vårt intresse att Tyskland är starkt -
- inte knäckt av en orättvis fred för 16 år sen.
De som, liksom jag, varit i Tyskland nyligen gläds åt utvecklingen.
Ett stöd till Tysklands ekonomiska återhämtning -
- innefattar stöd för deras krav på rätten till upprustning -
- och allmän värnplikt för tyska män.
Jag behöver mera vatten, en balja att sätta fötterna i.
- Vi måste talas vid. - Den här vägen, sir.
Jag har ont, för trånga skor. Det är mitt eget fel - fåfänga.
Vi två måste agera fort, om vi ska lyckas hejda tyskarna.
Den här vägen, mina herrar.
- Kan ni hjälpa mig med mina fötter? - Naturligtvis.
Ni hörde vad de sa om tysk upprustning...
- Mr Stevens. Ursäkta mig. - Jag klarar mig.
Er far är sjuk, sir. Utanför kinesiska sovrummet.
Tyskland vill ha fred lika mycket som vi. De behöver fred.
Tack, Charles.
Bär upp en balja med varmvatten och salt till mr Dupont D'Ivry.
Är det förstått? Sätt fart, då.
Far?
Jag har mer tid än ni att titta till honom, mr Stevens.
- Jag har ringt efter doktorn. - Tack så mycket.
God dag, Stevens. Er far mår inte bra.
Om han blir sämre, får ni ringa efter mig.
- Hur gammal är han? 70? 72? - 75, sir.
Som sagt, kontakta mig om han blir sämre.
Det saknas något... Vad då?
- Skeden till bordsstället, sir. - Bra, mycket observant.
Vidrör aldrig glasets kant.
Bra.
Glaset först.
- Är allt under kontroll där nere? - Jadå.
Vi förbereder konferensens sista middag. Det är rush i köket.
- Men är allt under kontroll? - Jadå, vi är redo.
Hur känns det? Bättre?
Det är en sak jag måste berätta för dig.
Jag har mycket att göra. Vi kan väl talas vid i morgon?
Jag slutade älska din mor.
Jag älskade henne en gång, men kärleken tog slut -
- när jag kom på henne med att vara otrogen.
Du är en god son. Jag är stolt över dig.
Jag hoppas jag har varit en bra far för dig. Jag har gjort mitt bästa.
Det är bäst du går ner igen -
- annars vet man aldrig vad de kan hitta på.
Gå nu.
Gå nu!
Vi får talas vid i morgon.
Tillåt mig att på konferensens sista dag tala om hur imponerad jag är -
- av den anda av förståelse som har härskat, förståelse för Tyskland.
Med tårar i ögonen ser jag hur alla här erkänner vår rätt -
- att än en gång bli en stark nation.
Med handen på hjärtat vill jag säga att Tyskland behöver fred -
- och önskar inget annat än fred.
Fred med England och fred med Frankrike.
Även jag har blivit imponerad, mycket imponerad av -
- den genuina önskan om fred som framkommit under konferensen.
Till skillnad från USA är vi i Europa bekanta med krigets fasor.
Och vare sig vi är fransmän, engelsmän, italienare eller tyskar -
- är vår enda önskan att aldrig behöva uppleva det igen.
Jag är rörd av de uttryck för förståelse och vänskap som jag hört.
Jag lovar att göra mitt yttersta för att ändra mitt lands inställning -
- till den nation som en gång var vår fiende -
- men som nu är, dristar jag mig att säga, vår vän.
Mina damer och herrar, USA vill lika lite som ni ha krig.
Men vi vill inte heller ha fred till varje pris -
- ty ibland kan det visa sig att priset kan bli oerhört högt.
Men låt oss inte gå in på det nu, det kommer tids nog -
- utan höja våra glas för lord Darlingtons storslagna gästfrihet.
Lord Darlington är en klassisk gentleman av den gamla skolan.
Ärbar, hedervärd och välmenande.
Det är ni alla här - ärbara, hedervärda gentlemän.
Det har varit en ära och ett nöje för mig att vistas här, men -
- ursäkta, men jag måste säga det, ni är alla amatörer -
- och utrikespolitik bör aldrig skötas av amatörer.
Har ni någon aning om vart världen runt er är på väg?
Tiden då man kunde handla ädelt är förbi.
Europa har blivit platsen för real- politik, eller "verklig" politik.
Ni behöver inga gentlemanna- politiker utan riktiga.
Ni måste ha professionella annars blir det katastrof.
Jag ber att få utbringa en skål för de professionella.
Jag vill inte börja gräla under vår sista kväll tillsammans -
- men låt mig säga en sak: Det ni beskriver som "amatörism" -
- är det som de flesta av oss här kallar "heder".
Miss Kenton vill tala med er. Det gäller er far.
Jag tror att er "professionalism" betyder att girighet och makt -
- inte rättvisa och godhet, ska råda i världen.
Jag vet att det vi begär av Tyskland strider helt mot landets tradition.
Jag beklagar, mr Stevens. Er far gick bort för några minuter sen.
- Jag förstår... - Jag beklagar verkligen.
Jag önskar det fanns något att säga. Vill ni följa med upp till honom?
Jag är väldigt upptagen just nu. Kanske lite senare.
Tillåter ni då att jag sluter hans ögon?
Jag skulle vara mycket tacksam för det, miss Kenton.
Far skulle vilja att jag fortsatte arbeta. Jag får inte svika honom.
Naturligtvis.
Jag skulle gärna vilja fortsätta vårt lilla samtal... om naturen.
Ni har rätt. Jag borde komma tillbaka till våren, då allt spirar.
Mitt stora intresse har alltid varit fiskar.
Som liten hade jag tropisk fisk i ett akvarium. Ett passionerat intresse.
Jag tar gärna en droppe till av det där.
- Är allt som det ska? - Bara bra, tack.
- Ni mår inte dåligt? - Nej, bara lite trött kanske.
Mycket vackert. - Jag hoppas att ni inte tog illa upp.
Jag uppskattar en ärlig kamp, jämspelta kombattanter.
Jag högaktar England. Våra föräldrar tog oss ofta med hit, när vi var små.
Tack så mycket.
- Är allt som det ska, Stevens? - Javisst, mylord. Tack.
- Håller ni på att bli förkyld? - Det har varit en lång dag.
Det har varit en arbetsam dag för oss båda. Bra jobbat.
Jag ber att få beklaga sorgen. Det var ett slaganfall.
- Han kände inte mycket. - Tack för att ni talade om det.
Det finns en högt uppsatt utländsk gäst som skulle behöva hjälp.
- Är det allvarligt? - Hans fötter.
Ja... Jag ska visa er till honom.
- Om det är akut. - Ja, han har ont.
- Jag ber att få beklaga sorgen. - Tack, det var vänligt av er.
God dag, mitt namn är Stevens. Det skulle finnas ett brev till mig.
- Jag ska se efter. - Till James Stevens.
- Kan jag be att få två äpplen? - Var så god.
- Är ni på genomresa? - Jag är på väg till Clevedon.
- Vad blir det? - 3 pence, tack.
- Var kommer ni ifrån? - Oxfordshire.
- Var där? - Darlington.
Fanns det inte en lord Darlington, en nazist, som drog in oss i kriget?
Jag är butler på Darlington Hall. Min arbetsgivare är amerikan, mr Lewis.
Jag var inte bekant med den förre ägaren.
Jag möter er gärna vid Sea View Hotel, mitt emot piren.
Vi har mycket att tala om och jag har många frågor.
Förutom er har jag tappat kontakten med alla, men det är inte konstigt.
Det var längesen och mycket har hänt sen dess.
Vem kan hålla reda på all personal lorden anställde?
- Ni ringde. - Har de tyska flickorna kommit?
Jag vill hälsa på dem, träna lite tyska.
- De talar utmärkt engelska. - Bra, be dem komma in.
Det här är Elsa och Irma.
- Jag frågade hur resan har varit. - Den var lång, mylord.
- Jag frågade dem om vädret. - Vi är tacksamma att vi fick komma.
Våra föräldrar är mycket tacksamma.
Miss Kenton tar hand om er. Välkomna till Darlington Hall.
- Tack, mylord. - Tack, mylord.
Var det något annat, mylord?
Sir Geoffrey, trevligt att råkas.
Hur står det till? Stig på.
Ni kan vänta här ett tag.
- Mr Benn! Är ni kvar i Stanton? - Jag arbetar hos sir Geoffrey nu.
- Ni är er precis lik. - Vi kanske ses senare.
Ni talar om judar, zigenare, negrer och så vidare -
- men man måste se fascisternas raslagar som en sanitär åtgärd.
- En som redan borde ha vidtagits. - Tänk er samma lagar i vårt land.
Alla länder måste ha ett straffsystem.
Vi har fängelser, de kallar sina för koncentrationsläger.
- Är det något kött i soppan? - Jag tror det är svampfond, sir.
Svamp, lök och selleri, inget kött. Sen tillsätter kokerskan sherry.
Ni lär ha en labourmedlem i ert valdistrikt.
Där borta har de gjort sig av med fackeländet.
Inga arbetare strejkar i Tyskland. Där håller de folk i schack.
Inte konstigt att det går utför med vårt land. Det ruttnar inifrån.